Kaakkois-Aasian kärjessä on korallikolmio.
Joukko rikkaimpia koralliriuttojamme.
Merenalaisia kaupunkeja täynnä elämää.
Kuten metropoleissa yleensä,
kilpailu on kovaa tilasta,
ravinnosta
ja kumppanista.
Mutta riutta on myöskin mahdollisuuksien paikka.
Seepia.
Se on erikoistunut rapuihin.
Mutta suurikokoinen rapu on vaarallinen saaliseläin.
Sillä on vahvat sakset.
Mutta seepialla on valtti.
Sen ihossa on miljoonia soluja,
joilla se vaihtaa väriään ja kuviointiaan.
Niin se ilmeisesti hypnotisoi ravun.
Seepia voi olla nokkela,
mutta hai on isompi.
Ja se syö seepioita.
Aika kadota.
Takaisin asiaan.
Uusi kohde, sama lumoava tekniikka.
Niitä jotka vakiinnuttavat asemansa näissä kuhisevissa merenalaisissa kaupungeissa,
odottaa suuret palkinnot.
KORALLIRIUTAT
Korallit rakentavat kotinsa kalkkikivestä
lämpimiin, kirkkaisiin ja mataliin tropiikin vesiin.
Trooppisia koralliriuttoja on vain 0,1 % merenpohjasta.
Mutta ne ovat koti 25 %:lle tunnetuista merieläimistä.
Ne ovat yksityiskohtaisia ja äärettömän monimuotoisia
ja tarjoavat kaikenlaisia koteja monille asukeilleen
kattohuoneistoista
takapihan koloihin.
Australian Isolla valliriutalla
meriahven saalistaa pikkukaloja.
Mutta miten se onnistuu,
kun on liian iso pieniin koloihin?
Sillä on myös kilpailija,
joka on erittäin älykäs
ja etsii samanlaista saalista.
Mustekala.
Se ylettyy todella pieniin koloihin.
Silti
saalis jää usein saamatta.
Mitä jos ne tekisivät yhteistyötä?
Meriahven muuttuu vaaleaksi
ja yrittää saada mustekalan huomion.
Se seisoo päällään.
Meriahven ei vain viesti mustekalalle
vaan myös näyttää sille, missä saalis piilottelee.
Mustekala kurkottaa sisälle.
Kalat säikähtävät
ja uivat suoraan meriahvenen kitaan.
Joskus mustekala saa saaliin,
joskus meriahven.
Kaksi hyvin erilaista lajia on huomannut yhteistyön tärkeyden riuttakaupungissa.
Yhteistyö onkin elämän edellytys riutalla.
Korallit tekevät nekin yhteistyötä.
Mutta läheisempää.
Korallit ovat yhdyskuntia merivuokkomaisia eläimiä,
polyyppejä.
Jotkut yhtä pieniä kuin hiekanjyvät.
Polyyppien sisällä elää
pienenpieniä kasvimaisia soluja, näkymättömiä paljaalle silmälle.
Kukoistaessaan päivisin trooppisessa auringossa
solut yhteyttävät polyypeille jopa 90 % niiden ravinnosta.
Pimeällä polyypit käyttävät ravinnokseen
lonkeroillaan nappaamiaan virtauksen tuomia hiukkasia.
Merivedestä polyypit saavat myös kalsiumkarbonaattia,
josta ne rakentavat kovan asumuksensa.
Koralliyhdyskunnat voivat elää vuosisatoja, vuosituhansiakin.
Ja niiden rakennelmista voi tulla talon kokoisia.
Niiden suurin kaupunki on Iso valliriutta.
Se kulkee yli 2 200 km pitkin Australian koillisrannikkoa.
Toiminta koralliriutoilla ei taukoa.
Aamulla päivävuoro aloittaa
vedenalaisen laulun säestyksellä
kalojen, katkarapujen ja muiden koralliriutan asukkien toimesta.
Jokaisella kaupungissa on roolinsa.
Raadonsyöjät, kuten merimakkara,
kierrättävät muiden tähteet.
Papukaijakalat purevat korallista paloja
ja murskaavat sen ravinnoksi.
Loput tulee ulos hiekkana.
Liemikilpikonnat Borneossa
käyvät säännöllisesti tietyssä paikassa.
Pieni naaras on aikaisin liikkeellä ja edellä muita.
Kilpikonnat uivat pitkiä matkoja riuttaa pitkin päästäkseen tänne.
Tämä on niiden määränpää.
Kilpikonnakivi.
Sukupolvet kilpikonnia ovat kuluttaneet sen koveraksi.
Tämä on koti luikeroille
ja välskärikaloille.
Ne nyppivät vieraat levästä, loisista ja kuolleesta ihosta.
Lisää asiakkaita tulee pian.
Muodostuu jono.
Isot urokset tunkevat sisään.
Pienempi naaras pakotetaan ulos.
Se ui korttelin ympäri
muiden nahistellessa.
Sitten se liukuu takaisin.
Puhdistajat saavat ravinteikkaan aterian,
ja niiden asiakkaat pääsevät irti loisistaan ja muista kiusoistaan.
Nyt uskotaan myös, että pieni hemmottelu puhdistusasemalla
voi vähentää stressiäkin.
Lähi-itä on niin kuuma ja kuiva,
että maanpinta on melkein eloton.
Mutta Punaisessameressä
koralliriutat kukoistavat upeasti.
Rannikkovedet ovat melkein yhtä rikkaat kuin sademetsä.
Jotkut eläimet tulevat vain rentoutumaan.
Parvi pullokuonodelfiinejä lepää riutalla
yön pyyntiretken jälkeen merellä.
Kun aikuiset ja poikaset nukkuvat,
nuoret lähtevät tutkimaan
ja nähtävästi leikkimään.
Tätä voisi kutsua "korallipalloksi".
Säännöt eivät ole täysin selvät.
Ne poimivat irrallisia korallinpaloja
ja pudottavat ne.
Jotkut putoavat nopeasti.
Toiset hitaammin.
Jotkut puolestaan laskeutuvat kaikkia miellyttävällä tavalla.
Vain menestyneimmillä on varaa leikkeihin.
Mutta leikeillä on arvonsa.
Ne voivat auttaa nuoria kehittämään koordinaatiotaan ja ketteryyttään,
joita ne tarvitsevat pyynnissä avomerellä.
Joka riutalla on selvä raja.
Kaupunginmuuri.
Ulkopuolella on syvänne.
Valli suojaa kaupunkia meren aalloilta.
Kaksi kertaa päivässä tulee nousuvesi.
Bahamasaarilla kuohu luo erikoisen ilmiön.
Tarinat kertoivat merihirviöstä
vaanimassa syvällä riutan sisällä,
joka vetäisi merimiehet tuhoonsa.
Nyt tiedämme sen olevan pyörre
nousuveden kuohuessa yli syvien korallionkaloiden.
Nämä virtaukset tuovat tuoretta ravintoa mereltä.
Malediiveilla nousuveden aikaan
yksi korallilaguuni tulee niin täyteen planktonia,
että se houkuttelee satoja meren jättejä.
Mantarauskuja.
Evien kärkiväli kolme metriä.
Valtavat suut ammollaan
ne siivilöivät planktonia.
Rauskut luovat oman pyörteensä,
joka edelleen kerää niiden ravintoa.
Käytöstä on kutsuttu "paholaispyörteeksi".
Kun vuorovesi kääntyy,
ravinnon tulo lakkaa.
Rauskut lähtevät laguunista.
Elämä riutan sisäpuolella on rauhallista.
Näissä lähiöissä jokaiselle, joka haluaa pois kaupungin kuhinasta,
on paljon tilaa.
Toisaalta
piilopaikkaa ei ole.
Yöllä se on vaarallinen paikka.
Yöeläimet, kuten tämä simppukala,
partioivat riutan rajalla.
Saalistajasta on tullut saalis.
Bobbit.
Iso lihansyöjämato
veitsenterävine leukoineen.
Sillä on yli 400 miljoonaa vuotta pitkät sukujuuret.
Se on metrin pituinen.
Se maistaa hajuja.
Ja tunnustelee liikettä.
Valon myötä riutasta tulee turvallisempi.
Pienet pennat etsivät taas ruokaa.
Bobbit voi vielä olla nälkäinen.
Mutta päivänvalossa tilanne on muuttunut.
Pennat näkevät bobbitin.
Pakenemisen sijaan
ne puhaltavat yhdessä hiekan madon päältä.
Niin se menettää yllätysvalttinsa.
Paljastaen bobbitin piilopaikan
ne voivat syödä turvallisemmin.
Mutta on hyvä muistaa...
että bobbit on paikalla.
Joillekin hiekkatasangoilla asuminen on turvallisempaa.
Satulavuokkokalaperhe on löytänyt erinomaisen kodin.
Merivuokon lonkerot voivat tappaa.
Mutta vuokkokalat ovat immuuneja myrkylle.
Niinpä vuokko sopii suojapaikaksi.
Vastineeksi kalat pitävät sen puhtaana tähteistä.
Vuokkokalaperhettä johtaa aina iso naaras.
Valkoinen naama on pomon merkki.
Pikkuisen uroksen on osoitettava arvonsa,
joten se ahertaa väsymättä
siivoten tähteet ja pitäen kodin siistinä.
Sen suurin haaste on löytää suojapaikka,
missä pomo voi munia munansa.
Mutta täällä ei ole pintaa, jolle munia.
Läheinen kotilonkuori voisi sopia.
Jos sen vain jaksaisi siirtää vuokon suojaan.
Liian raskas.
Sitä paitsi se on omapäinen.
Erakkorapu.
Onneksi kaksi kertaa päivässä
täällä pyyhkii vuorovesi,
ja se tuo uusia mahdollisuuksia.
Vanha muovipullo.
Ehkä tämä sopii.
Ei tarpeeksi raskas.
Kookospähkinänkuori.
Se näyttää juuri sopivalta.
Mutta se on kaukana kotoa.
Eikä sen siirtäminen onnistu yksin.
Niinpä pari ryhtyy yhteistyöhön.
Hienosäädöllä vuokon lonkeroilta tilaa.
Ja sitten kuori sisään.
Naaras munii.
Vihdoinkin turvallista.
Uros on osoittanut sopivuutensa hedelmöittää munat ja tekee sen.
Nyt se huolellisesti hoitaa niitä.
Puhtaina ja terveinä kuoriutumiseen asti.
Kymmenen päivää.
Riutan asukit näkevät suurta vaivaa poikastensa etumatkaan elämään.
Eivätkä missään niin paljon kuin maailman syrjäisimmillä riutoilla.
Ranskan Polynesia,
eteläisen Tyynenmeren sydän.
Eristyksissä osa riutoista on säästynyt koskemattomina.
Tämä meriahven on selvinnyt kaupungissa ja täysi-ikäiseksi.
Nyt on aika löytää kumppani.
Paritellakseen sen on mentävä riutan vaarallisimpaan osaan.
Syvänne.
Sitä partioi harmaariuttahait.
Niitä on satoja.
Ne näyttävät lepäilevän.
Toistaiseksi.
Tuhansia meriahvenia on kerääntynyt pohjalle.
Naaraat ovat halkeamaisillaan munista.
Mutta paritellakseen
on ensin päästävä muiden odottavien urosten ohi.
Ja kaikilla on sama ajatus.
Ne tönivät päästäkseen naaraan lähelle.
Tämä uros voi olla paalupaikalla,
mutta naaras ei laske muniaan
kuin vasta oikealla hetkellä.
Nyt hait alkavat lähestyä
aistien, että hetki lähestyy.
Vuorovesi alkaa kääntyä.
Tämä voi olla hetki kutea.
Naaraat syöksähtävät pintaa kohti
laskien mätipilvensä noustessaan.
Urokset seuraavat laskien maitinsa.
Meriahvenet vaikuttavat valmiilta kuolemaan toimituksensa vuoksi.
Nyt tai ei koskaan.
Hedelmöitetyt munat pyyhkäistään pois
monien nälkäisten riutan asukkien suista.
Miljardeista munista kuitenkin suurin osa syödään merellä.
Mutta pieni mutta ratkaiseva osa
löytää toisen riutan
ja tekee siitä kotinsa.
Mutta koralliriuttoja kohtaa uusi uhka.
Meret lämpenevät.
Yhden tai kahden asteen nousu
vain pariksi viikoksi
voi aiheuttaa korallipolyyppien kasvimaisten solujen lähdön.
Kun niin tapahtuu, korallit menettävät sekä värinsä
että tärkeimmän ravinnonlähteensä.
Jos lämpötila pysyy korkeana,
valkaistunut koralli
todennäköisesti kuolee.
Uskotaan että viime vuosina puolet koralliriutoista on osin valkaistunut.
Mukaan lukien vuodesta 2016
arviolta kaksi kolmesta matalan veden koralleista
Australian Isolla valliriutalla.
Kerran täpötäydet merenalaiset kaupungit
ovat karuina raunioina
ja monet niiden asukeista kodittomia.
Jotkut tutkijat ennustavat, että vuosisadan loppuun mennessä
tuntemamme korallikaupungit
voivat olla mennyttä.
Onko näille meren aarteille tulevaisuutta?
Se riippuu siitä, kuinka nopeasti ne lämpenevät
ja kuinka paljon meret lämpenevät.
Toivon kipinäkin on.
Tavassa jolla korallit lisääntyvät.
Yhtenä erityisenä yönä vuodessa
täysikuu laukaisee erikoisen tapahtuman.
Korallin kutu.
Tarkalla samanaikaisuudella kokonaiset riutat lisääntyvät.
Miljardit hedelmöitetyt munat kulkeutuvat pois
merivirtausten mukana.
Eivätkä ne ole vain korallien kutua.
Monet muutkin asukit laskevat munansa.
Kaikenlaisia poikasia pyyhkäistään meriin
valmiina asettumaan vapaalle paikalle
ja perustamaan monimuotoisen eliöyhteisön,
jollainen koralliriutta on.
Emme ehkä tiedä meriemme tulevaisuutta,
mutta koralliriutat voivat elpyä.
Niin kauan kuin jotkut riutat säilyvät,
toivoa on.
SINISEEN
Ranskan Polynesia.
Yli 6 500 km lähimmästä suuresta maa-alueesta.
Rauhoitettuna kalastukselta
koti ehkä viimeiselle suurelle meriahventen kokoontumiselle.
Vihdoin perillä.
Matka on kestänyt päiviä.
Emme voi sanoa, missä olemme,
koska meitä on pyydetty olemaan kertomatta sitä,
koska olemme suojellulla alueella.
Kuvausryhmä kohtaa valtavan haasteen,
koska meriahvenet kutevat yleensä vain kerran vuodessa
ja se kestää alle tunnin.
Asiantuntijana toimii biologi Yvonne Sadovy,
jolla on yli 30 vuoden kokemus kalojen kutukokoontumisesta.
Täällä tilanne on kuin se on ollut tuhansia vuosia.
Oikeastaan ainoa tunnettu paikka,
missä meriahvenet kokoontuvat siinä määrin kuin näemme täällä.
Toivon todella, että ne ovat siellä,
koska muuten olemme tulleet turhaan.
Onhan ajoitus oikea, Denis?
On.
- Varmasti? - Joo.
Meriahvenet tulevat varmasti.
Ne tulevat täydenkuun aikaan.
He eivät pety.
Denis on kuvannut meriahventen kokoontumista täällä 15 vuotta
ja oppinut niiden tavat.
Niitä on satoja, tuhansia.
Määrää on vaikea arvioida.
Niitä tulee lisää laguunista
ja kokoontuu riutalle.
Muutkin kuin meriahvenet kokoontuvat.
Harmaariuttahaita on enemmän kuin missään.
Koskemattoman riutan pitäisikin näyttää tältä.
Paljon petoja.
Meriahventen tultua pitää vielä ennustaa, milloin ne kutevat.
Arvioidakseen tilanteen Yvonne käy läpi päivän kuvausaineiston.
Uros kosiskelee naarasta.
Hidastettuna alkaa nähdä yksityiskohdat.
Jos veikkaisit, veikkaisitko huomista?
Veikkaisin huomista tai ylihuomista.
Ne ovat aika lähellä.
Kuudella sukeltajalla ryhmä ei voi olla veden alla koko ajan.
Kokemuksesta päätetään sukeltaa täydenkuun vuorovesien aikaan,
joiden uskotaan ohjaavan meriahventen kutuaikaa.
Mutta tänä vuonna vuorovesi on voimakkaimmillaan yöllä.
Valmistaudumme ensimmäiseen yösukellukseen.
Olemme nähneet haita päivisin, mutta käytös voi muuttua yöllä.
Hermostuttaako?
Pitää varoa virtausta.
Yösukellus painava puku päällä.
Riuttahait saalistavat yöllä,
joten sukeltajat käyttävät varmuuden vuoksi rengashaarniskaa ja kypärää.
Yksi, kaksi, kolme, neljä.
Sukeltajat, kuuluuko?
Hyvin kuuluu. Meriahvenet ovat täällä ja me asemissa.
Hyvin kuuluu.
Meriahvenet eivät kude,
mutta pimeässä haiden käytös on muuttunut.
Ne saalistavat.
Käyttäen sähköaistiaan
hait ovat herkistyneet sähköärsykkeille,
mukaan lukien kameroille.
Virtauksen voimistuessa
tämä on huonoin hetki menettää yhteys pintaan.
Emme näe mitään, emme tiedä mitään, mitä tapahtuu, emmekä kuule mitään.
Menetimme yhteyden.
Koska kutu ei ala, sukellus keskeytetään.
Huh!
Haita oli paljon.
Uiminen oli vähän vaikeaa.
En tiedä miksi.
Ehkä vastavirta oli niin voimakas.
Meriahvenet eivät tee mitään yöllä.
Ne ovat vain...
liikkumatta piilossa korallin seassa.
Energia päätetään säästää seuraavaan vuoroveteen.
Aamunkoitteessa he toivovat saavansa kututapahtuman, jota ovat odottaneet.
Huonoja uutisia...
Mutta sukeltajat palaavat jo 20 minuutin päästä kertomaan lohduttomat uutiset.
Kaikki poissa.
Myöhästyimme.
Ehkä ne kutivat viime yönä.
Voi luoja... En tiedä.
Ryhmä myöhästyi.
Arvelen että myöhästyimme parilla tunnilla.
Ehkä tietyssä tiheydessä ne kutivat vähän aikaisemmin.
Seuraavana vuonna Yvonne palaa Ranskan Polynesiaan oppimaan lisää meriahvenista.
Nyt Laurent Ballestan kokenut ryhmä ottaa haasteen vastaan.
Useammalla sukeltajalla heidän lähestymistapansa
on päivystää vedessä koko ajan.
On perusteltua tehdä 24 tunnin sukellus
uppoutuaksemme kalojen elämään.
Tänä vuonna satojen tuntien jatkuvan tarkkailun jälkeen
hämmästyttävän tapahtuman huippuhetki on tallennettu.
Meriahventen joukkokutu.
On etuoikeus todistaa se tapahtumapaikalla.
Se on jännitysnäytelmä.
Ne ovat tärkeitä eläinten biologialle.
Rakastan kuvaamista, koska tunnen tavoittavani hetken.
Uppouduin syvemmin kuin koskaan kalojen ponnisteluihin pitkän sukelluksemme aikana,
joka otti koville itse kullakin.
Molempien ryhmien ja Yvonnen vuosien tutkimuksen ansiosta
saimme lopulta meriahventen uskomattoman tarinan kuviksi.
Seuraavaksi avomeren valtavuuteen.
Selviytyäkseen villissä sinisessä
jotkut ovat nopeita,
toiset käyttävät tappavia keinoja
ja muutamat luottavat perheensä läheisyyteen.
suom/synk: subisebbo